1864 DAGBOG 1865
På New Mexicos territorium mod slutningen af borgerkrigen...
gennemførte indianeren Sierra Charriba, og hans 47 apache-krigere...
angreb, tyverier og plyndringer på et område næsten tre gange større end Texas.
Den 31. oktober 1864...
blev et helt kompagni fra det 5. amerikanske kavaleri...
der var sendt ud fra Fort Benlin for at stoppe ham...
fanget i et baghold og massakreret ved Rostes ranch.
Vi står i gæld til Timothy Ryan, trompeter ved 5. amerikanske kavaleri...
og eneste overlevende, for hans dagbog...
der er den eneste beretning om denne tragedie, og felttoget, der fulgte.
Slip mig! Jeg vil hen til min mor!
Ponysoldat, jeg hedder Sierra Charriba.
Hvem sender I mod mig nu?
- Løjtnant! - Javel?
Tag første, anden og tredje enhed, og dæk højderyggens sider.
- Javel. - De kommer, når jeg signalerer det.
De angriber, når jeg signalerer det.
De følger mig og flygter, når jeg signalerer det.
- Ellers bliver De på posten. - Javel.
- Første enhed til højre. - Hr. Potts.
Anden enhed til venstre.
Major.
Jeg er langt væk fra Gettysburg. Har De nogen forslag?
Lad os se os omkring, stille og roligt.
Til venstre. Til højre.
1. November.
I morges vendte jeg tilbage med hjælp til stedet, hvor massakren fandt sted.
Majoren havde ikke meget håb om...
at nogen civile eller tropper ville være i live.
Men Samuel Potts, majorens spejder...
kendte apacherne og sagde, at de aldrig dræber drengebørn.
De tager dem som fanger og opdrager dem til at blive krigere.
Han mente, at Rostes drenge stadig kunne være i live.
Men han havde ikke samme håb for deres søster, Beth.
Han havde ret.
Jeg så ned på hende og tænkte med had på Riago...
vores apache-spejder, der førte os hertil.
Hans lig blev aldrig fundet...
og jeg vil altid spekulere på, om han slap væk eller deltog i massakren.
Hold stillingerne!
- Det tørklæde tilhørte løjtnant Brannin. - Det er til Dem, major.
Jeg håber, han var død, da de gjorde dette ved ham.
Hvis han var død, ville de ikke have ulejliget sig.
- Skær ham fri, sergent. - Brannin var en god soldat, Amos.
Dette følger med de smukke piger og pensionen.
Hvor stor er min chance for at få de børn tilbage?
Én ud af tusind, tror jeg...
hvis De fik mindst en division og et år til at gøre det.
Det er der nok ikke chance for, hvad?
Jeg skal bruge fem dage til at skaffe mænd, heste og artilleri.
På femtedagen skal De være tilbage på Fort Benlin og fortælle, hvor Charriba er.
Jeg får fat i børnene og i ham.
- Sam. - Ja?
Bliv ikke dræbt. Det ville være til besvær for mig.
Ryan!
Med så mange soldater borte...
brød fem sydstatsfanger ud af Fort Benlin og slap væk.
Vi fangede dem på vej tilbage.
Godaften, Ben.
Godaften, Amos.
De skulle have forsøgt, før jeg kom til.
Kom til hvad, begravelsen?
- Før dem væk, løjtnant. - Før dem væk!
Tropper, til højre! Rid parvis, til højre!
Jeg kommer med Deres bortløbere, kaptajn.
Kan De fortælle, hvordan de slap fri?
De slog to vagter ned og kravlede over muren.
Jeg vil gerne understrege, Amos, at på flugttidspunktet...
befandt 131 mænd fra denne enhed sig halvanden dags march herfra...
enten i gang med at lave grave eller rådne op i solen.
Jeg vil have alle fanger, der kan gå, på paradepladsen om 10 minutter.
Også dem i lænker.
Trompeter, blæs til samling.
De kommer til at give os besvær, kaptajn.
Det ser sådan ud.
I tyve, overløbere, desertører...
og gentlemen fra Syden. Jeg skal bruge nogle frivillige.
Jeg skal bruge frivillige til at bekæmpe apachen Sierra Charriba.
Jeg skal bruge ryttere. Mænd, der kan ride og skyde.
Til gengæld lover jeg jer intet.
Ridesår, små rationer og måske en kugle i maven.
Gratis frisk luft, en god portion tobak og løn per kvartal.
Min gode vilje.
De bedste muligheder for benådning og orlov, når vi kommer tilbage.
Jeg ved ikke, hvad det er værd for jer.
Men jeg ved, at hvis nogen melder sig og derefter prøver at stikke af...
skyder jeg ham på stedet.
Blandt jer antager jeg en mand med erfaring i at kommandere...
som fungerende løjtnant.
Kaptajn Tyreen...
virker muligheden for at tjene under Deres lands flag atter en gang...
mere attraktivt end at slæbe dets kæder i dette fængsel?
Det er ikke mit land, major Dundee.
Jeg forbander dets flag, og jeg forbander Dem...
og jeg vil hellere hænges end tjene det.
Korporal Veitch er lige død, hr.
Og hængt skal De blive!
De og Deres fire gode venner.
I kommer for retten anklaget for mord.
Vagten, I slog ned, er lige død.
I er fundet skyldige i anklagerne, der er nævnt her.
Det er denne rets dom, at den 6. november...
kl. 6.00 skal I hænges, indtil døden indtræffer.
Før fangerne ud, bortset fra Benjamin Tyreen.
Se til højre, fremad march.
Retshandlingen er afsluttet.
Sæt Dem.
Fem år.
De giver stadig mig skylden i stedet for Dem selv, hvad?
Jeg skal sige Dem noget, Ben, De er ikke blevet mindre hård.
Hvornår lærer De, at De selv har skabt Deres problemer?
Hvem fik mig smidt ud af hæren i unåde?
Jeg afgav én stemme ud af fem.
To af de stemmer var for min frifindelse.
Men ikke Deres. Ikke min egen kaptajns.
Ikke min vens.
Rettens samvittighed bekymrede mig ikke.
Hvad bekymrede Dem så, Amos?
- At ham, jeg dræbte, var en Yankee? - Han var en ligestillet officer.
Det var en æresduel.
De er født i Syden, De ved, hvad det betød.
Hvis han havde dræbt mig, og han havde chancen...
- ville De så have dømt ham? - Det ville jeg.
De lyver.
De stemte for at glæde generalerne i Washington.
De stemte for at få forfremmet Amos Charles Dundee.
De har forrådt Deres land, Ben. Vil De også give mig skylden for det?
Sergent!
Javel.
Jeg burde have vidst bedre end at prøve at tale med Dem.
De vil prøve igen, major.
Majoren havde bedt om tyve, overløbere og desertører...
og det var, hvad han fik. Efter fire timer havde han kun antaget tre.
Ryan, hvad laver De her?
Jeg melder mig også, hr. Jeg har fortjent det.
De får brug for en trompeter, hr.
- Stil Dem derovre. - Javel.
Benjamin Priam, hr.
Hvad kan De?
Hvad sagde De?
- Tal højere, jeg kan ikke høre Dem. - Jeg er hestetyv!
Er De en god hestetyv?
Den bedste, hr.
Skriv under eller sæt Deres mærke.
Jeg skal bruge heste og æsler, hr. Priam.
Her er beløbet, De kan købe for...
og her er Deres passerseddel.
- Skal De bruge en eskorte? - Nej, hr.
Han kommer tilbage, hr.
Ja, hr. Det gør jeg.
- Korporal. - Javel.
- Hent løjtnant Andreen. - Han har vagt, major.
- Løjtnant Fredericks. - På hospitalet.
- Lewinson. - Han er vagthavende officer.
- Sergent Cable? - På patrulje.
- Hent løjtnant Graham. - Javel.
- Fem timer, fem mænd. - De skal bruge et helt regiment.
Charriba kan ikke fanges af et blandet kompagni garnisonssoldater.
Det burde De vide.
Hvad prøver De at sige, Frank?
Kom nu, fortæl det. Ud med det!
Jeg prøver ikke at sige, at massakren var Deres skyld.
Jeg siger, at De skal anerkende, at overflytningen til denne post...
var en disciplinær handling, ganske enkelt.
Prøver De at kæmpe Deres egen kamp igen som ved Gettysburg, knuser de Dem.
De knuser mig ikke. Ikke hvis jeg får fat i Charriba og børnene.
Har De tænkt på, major...
at apacherne ganske givet tager til Mexico over vinteren?
Mexico har i øjeblikket en hær på 30.000 franske soldater.
Ja, det har jeg tænkt på.
Frank, jeg er professionel soldat. Jeg er ikke fængselsvogter.
Dette er noget, der må gøres, og jeg gør det...
nu!
Jagter De apacherne, major, eller jagter De en forfremmelse?
Uanset mine grunde, Frank...
må De hellere sætte Dem på knæ og bede til, at jeg ikke tager Dem med.
Jeg går ud fra, at De vil tømme garnisonen.
Jeg tager kun 10 mænd fra styrken. Frivillige.
Hovedparten af min styrke vil bestå af fanger.
Jeg råder Dem til ikke at antage fanger fra Sydstaterne...
selvom de er villige.
I mit fravær skal De tage kommandoen over garnisonen.
Varetag alle pligter, der følger med den post.
Jeg har, som De kan se...
tilføjet en bekendtgørelse til Deres ordrer over min underskrift...
hvor der står, at jeg tager det fulde ansvar...
for alle sådanne gerninger.
Her. Dækker det alt?
Nej, hr.
Jeg ser det som min pligt at underrette general Carlton...
om det, jeg mener, er en uansvarlig og farlig handling.
- Gør De bare det. - De kan blive skudt for dette, Amos.
Mine bødler må stille sig bag i køen.
Det var alt, kaptajn.
Korporal Tinney!
Javel?
Hvor fanden er løjtnant Graham?
Fortsæt.
- Majoren venter Dem. - Tak, korporal.
- Javel! - Løjtnant Graham.
- De er ikke meget værd, hvad? - Nej, hr., det virker ikke sådan.
Cigar?
Javel. Tak, hr.
- Kaffe? - Javel. Tak, hr.
Hvorfor blev De sat i kavaleriet, løjtnant?
- Major? - Hvorfor blev De tilordnet kavaleriet?
De er kanoner, er De ikke?
Nej, hr. Artillerist.
- Artillerist? - Javel.
Som Napoleon sagde: "Kun tordenslag kan bruges som kanonerer."
- Napoleon? - Javel!
De må være nok, løjtnant. De må være nok.
Jeg skal bruge geværer og ammunition.
Det hele står på denne liste: Antal kugler og våbentyper.
Skaf dem til mig.
Straks.
Javel!
Løjtnant.
- Javel? - Hvor skal De hen?
Jeg sagde: "Hvor skal De hen?"
Hen at hente...
våbnene?
Hvordan og hvor har De tænkt Dem at gøre det?
Jeg har hørt, at et forsyningstog fra våbendepotet...
i Denver på vej mod Californiens 2. deling...
nu hos garnisonen i Santa Fe...
slår lejr i morgen tidlig ved Sand River-krydsningen...
50 km herfra.
Hvis De får mulighed for det, kunne De tage C-troppen.
Se, om I kan være til hjælp for dem.
Javel.
4. November.
Løjtnant Graham havde ikke officielle ordrer, men det stoppede ham ikke.
Han var meget overtalende med sergent Gomez og C-troppen bag sig.
Han tog, hvad majoren skulle bruge.
Vi vendte tilbage med 48 nye Henry-geværer, 5.000 patroner...
og en lille howitzer, som løjtnanten kunne lege med.
Jeg ser, De er flyttet tilbage til artilleriet, løjtnant.
Javel.
Over hundrede civile fanger meldte sig...
og blandt dem antog majoren seks, som var temmelig tvivlsomme.
Mens vi ventede på hestene, så de rebelske fanger, vi behøvede...
galgerne blive bygget.
Galgerne, hvorfra majoren ville hænge sergent Chillum, Hadley-brødrene...
Jimmy Lee og deres kaptajn.
Kaptajn.
- Tror De, han bluffer? - Selvfølgelig bluffer han.
Han behøver os mere, end vi behøver ham.
Kaptajn, det er ikke et dansegulv, de bygger til os.
Vi vil blot fortælle, at uanset hvad De beslutter...
så står vi alle bag Dem.
Uden frivillige fra Sydstaterne var majoren tvunget til at antage cowboys...
vagabonder og drukkenbolte.
De søgte indianerhadende, muldyrejende, whiskydrikkende frivillige, hr.
Ved Gud, De har fået en.
Hvad skal jeg gøre med Dem?
Han er den største drukkenbolt, men den bedste pakker i området, hr.
- Hvad hedder De? - Wiley.
Wiley, sæt Deres mærke.
- Whisky? - Alt det De kan drikke.
Når De har fortjent det.
Sergent, sæt ham i en celle og tørlæg ham.
- Kom så, Wiley. - Jeg har aldrig set noget lignende.
- Hvor mange var det, Ryan? - Tolv, hr.
- Navn? - Dahlstrom.
Enhver med en retfærdig sag bør rejse med Guds ord.
Med al respekt, Gud har intet med det at gøre.
Jeg vil ramme de onde, ikke frelse hedningerne.
For sytten år siden viede jeg John og Mary Rostes.
Den, der ødelægger min flok, ødelægger jeg også.
Fader.
5. November.
Sydstatsfangerne er vrede og rastløse i deres venten på i morgen...
dagen, hvor den rebelske kaptajn og hans fire følgesvende skal hænges.
Vi frygter for konsekvenserne.
Vi ved alle, at majoren behøver kaptajnen og hans mænd...
men majoren er stædig.
Jeg tror, han hænger dem, hvis de ikke melder sig frivilligt.
Jeg melder mig, hr. Mig og mine seks farvede mænd.
Jeg har ikke bedt om frivillige fra styrken.
- Vi beder Dem, hr. - Hvorfor?
For at slås, hr.
Vi har stået vagt og muget i staldene i næsten to år.
I morgen skal I bede den vagthavende officer om at træffe mig.
Dem og Deres seks farvede mænd.
Tak, hr.
Jeg har en besked fra kaptajn Ben Tyreen, hr.
Han vil tale med Dem nu.
Vil han?
Javel.
Han siger også, at han melder sig selv og sine mænd, som De behøver...
mod dobbelt-rationer til fangerne, samt general Carltons skriftlige garanti...
for at alle Sydstatssoldater, der tjener Dem, hr...
automatisk tildeles fuld benådning.
Hvis jeg må være så fri at foreslå...
Vagt!
- Åbn den. - Javel.
Major, jeg har hørt...
De dræber en af mine soldater og har så frækheden at stille betingelser?
De er en forbandet forræder, Ben.
De var en rebel, længe før De overhovedet så Syden.
Og nu er De morder.
I morgen tidlig hænger jeg Dem og slipper af med Dem.
Fangevogter.
Sergent!
Hvor mange mænd skal De bruge?
Tyve. Gode mænd.
Kun indtil apacherne er overmandet eller udryddet.
Det er en aftale.
Så har De mit ord, major. Vi vil tjene Dem.
Men derefter tager vi hjem.
Hvis det er for meget for Dem...
så hæng os nu, og få det overstået.
Måske hænger jeg Dem og den indianer i samme træ, Ben.
De vil få svært ved at gøre det, Amos.
Denne mand vil have rang af løjtnant under mig selv og løjtnant Graham.
Vil De tjene os?
Indtil apacherne er overmandet eller udryddet, hr.
Giv agt!
Løjtnant Graham, gå væk fra den forbandede klokke!
Priam, det er en flok krumnæsede, hængemavede, halte...
platfodede, svajryggede hunde. Og De kalder Dem selv hestetyv?
Samuel Potts!
De indianere, De har med, ser noget sky ud, Samuel.
- De ved ikke, om de er velkomne, Amos. - Kom herop. Jeg giver en drink.
Ryan!
I dag kom hr. Potts tilbage. Riago kom sammen med ham.
Hvis løjtnant Brannin var i live, ville han hænge Apachen...
og jeg ville hjælpe ham.
Ja, men hvor i Mexico?
Børnene?
De er magre, men de har det bedre, end man skulle tro.
De laver selv deres pile nu.
Det er Riago, der kom sammen med Dem, er det ikke?
Synes De, de ser ens ud alle sammen, Amos?
Jeg spurgte Dem om noget, Sam.
Jo, det er Riago.
Hvor fandt De ham?
Det gjorde jeg ikke. Han fandt mig.
Han sagde, at han gemte sig efter massakren og fulgte efter dem...
fordi han regnede med, at jeg ville komme.
Jeg tror på ham, Amos.
Hvem er den anden?
Han har et personligt regnskab at gøre op.
Gamle Charriba ville åbenbart ikke have ham med på dette sidste togt.
Han sagde, han ikke kunne stole på ham.
Nu er han opsat på at dræbe den gamle mand.
Skal jeg tro på, at disse apacher vil vende sig mod deres egne familier?
Opspore deres eget folk?
Hvorfor ikke? Alle andre ser ud til at gøre det.
Løjtnant Brannin stolede ikke på Riago. Ikke sandt, Ryan?
Javel.
Jeg tror, jeg er på hans side, Sam.
Vær De bare på løjtnant Brannins side.
Så kan De være foruden mig.
Sam Potts.
Det ser ud til, at nordstatsjakkerne, De gav os, ikke helt passer, major.
Det kan jeg se.
Den sidste dag blev brugt på at lære vores medsoldater at kende.
Vi lærte at styre pakdyrene med sikkerhed og kløgt.
Og vi lærte vores officerer at kende.
Tropper, fald ind!
Fodfolk, stil op på to rækker til højre for mig.
Kavaleri, fald ind 20 skridt foran mig.
Jeg vil have en deling på to rækker til højre for mig! Stil op her.
Få det muldyr væk derfra!
Lad dem falde ind hos artilleriet 20 skridt foran mig!
En deling i to rækker til højre for mig!
Fald ind!
Hvis jeg skal sige det igen, kommer I for retten!
Hvorfor finder De ikke en hest, løjtnant Graham?
De ser ikke ud til at klare Dem så godt til fods.
Sid op!
7. November og alle frivillige er klar.
Civile, kriminelle, folk fra Syden og negre.
Mine herrer, vi har givet majoren vores ord...
og vi tjener ham, indtil jeg siger stop.
Indtil da...
er han jeres overordnede og skal behandles derefter.
Ethvert tegn på manglende respekt bliver opfattet som en hån mod mig.
Bare rolig, onkel Ben. Når den tid kommer...
piller vi den selvglade, hønseplukkende Yankee ned.
Jeg er ikke Deres onkel, tomhjernede dompap.
Et ord mere fra Dem, og De bliver lagt i lænker.
Giv agt!
Held og lykke, Frank. Hils generalen fra mig.
Jeg regner med, at De selv får den fornøjelse i løbet af ugen, Amos.
Hvis ikke, så held og lykke.
Jeg har kun tre marchordrer:
I kommer, når jeg signalerer det. I angriber, når jeg signalerer det.
Og I følger mig og flygter, når jeg signalerer det.
Før dem ud, løjtnant.
- To rækker, højre! - To rækker, højre!
- Drej til venstre! - Drej til venstre!
- Spil for mig, min dreng. - Javel.
18. November. Vi er i Texas og nærmer os Mexico.
Og majoren vil ikke overraskes...
af sydstatspatruljer fra Fort Davis.
- Ingen ildsteder i aften, sergent. - Javel.
Menig Hadley, De er ikke en del af mit våbenhold.
Kold kaffe igen.
Der er 80 km til grænsen og 140 km til Fort Davis.
Gad vide, om vi klarer den.
Klarer hvad, sergent Chillum?
Klarer den tilbage til der, vi kom fra, kaptajn.
Vi klarer den. Det er bare et spørgsmål om tid.
Det var kort efter solopgang, og vi red mod Rio Grande, da Riago kom tilbage.
Jeg stoler ikke på ham.
- To rækker, højre! - Major.
Han siger, han var tæt nok på til at lugte stanken af hvide mænd.
Jeg tror, de venter på os ved floden, Amos.
- Vi må hellere være forsigtige. - Lad os finde ud af, hvad vi er værd.
Knægt!
Fuld galop. Vi lader de rebeller vide, at der er en Yankee-hær på vej.
Tropper, holdt!
Hr. Potts. Sergent Gomez. Først 12 mænd over i spredt orden.
- Højre trop, af sted! - Løjtnant Graham, få dem af sted.
I to rækker.
Sydstatskavaleri, løjtnant.
Vi har ikke ret lang tid.
Deres ord er lige så meget værd som Deres sag.
- Hvorfor sætter De ham så ikke fri fra det? - Ben, De gav det, De må bryde det.
Og blive forbandet.
- Hvad vil De med os alligevel? - Jeg har fået, hvad jeg ønskede, sergent.
Jeg har fået hans ord.
- Sergent Chillum. - Javel.
- Send dem af sted. - Hvorhen, kaptajn?
Til Mexico, din satans idiot!
19. November. Vi er i Mexico...
og dagens hændelser har gjort det klart for alle...
at majorens igangværende krig ikke er med Syden, men med apacherne.
- Stød til! - Godt klaret, Aesop.
Tak, hr.
Men som Napoleon sagde, kan kun tordenslag bruges som kanonerer.
- Godnat. - Godnat, hr.
Gevær ved fod.
Tak, Priam.
Boy, jeg taler til dig!
Du glemmer dine manerer, nigger.
Kom herover og træk mine støvler af.
Løjtnant Graham.
Kontroller udkigsposterne.
Hørte du mig, boy?
Gør det så, boy.
Lad mig, min dreng.
Slip mit ben!
Præst, De hvirvler sandelig meget støv op med Deres præken.
Glem ikke Deres fodtøj, sønnike.
- De startede det, nu må De afslutte det. - Nej, vi afslutter det.
For søren, Præst, nu stiller vi os i kø til Dem.
- Jeg vil have det første slag. - Sæt jer ned, sydstatsskarn!
Taler De til mig, sergent?
De ved det måske ikke, men De er tæt på at komme for retten.
Dem og resten af Deres unionssoldater.
Menig!
Hr. Aesop, vi ønsker at rose Dem og Deres mænd for den måde...
I klarede krydsningen af floden i eftermiddags.
Tak, hr.
Den gestus var nødvendig. Jeg er ked af, det var så smertefuldt for Dem.
Hr. Aesop er en god soldat. Det sker ikke igen.
Det, der skete, er netop, hvad det handler om, Ben.
Hvis bare det var så simpelt, Amos.
Vi kan passe på vores egne.
Hvis De kan, har De ventet for længe med at gøre det.
Jer alle sammen, hele vejen langs fronten.
"Jer alle sammen?"
Jeg vil ikke takke Dem for at holde ord i eftermiddags ved floden.
Det var De forpligtet til.
Men det var ikke let, og det respekterer jeg Dem for.
Jeg behøver ikke respekt fra en mand, der lader folk slås mod deres egne brødre.
Jeg tog soldater til at slås for deres land.
- De forrådte det. - Hvilket land har jeg at bedrage?
Jeg slås for det eneste land, jeg har tilbage, og jeg dræber i en håbløs krig for det.
Men ikke mænd, der var mine naboer og venner.
Venner.
Den bedste ven, De havde, var ham, der fik Dem ind på militærakademiet.
Han døde i Michigans 2. deling i Chickamauga sidste vinter.
- Vidste De det? - Det vidste jeg, Amos.
De er en foregivende kavalerist, en irsk kartoffelbonde med blød hat...
der slås for et plantagehus med hvide søjler...
som De aldrig havde eller vil få.
Hvordan ser De Dem selv, major Dundee?
Har De tænkt over, hvorfor De blev fængselsvogter i stedet for soldat?
22. december 1864. Vi er fem uger inde i Mexico...
og har tabt al kontakt til apacherne.
Selv spejderen, Samuel Potts, indrømmer dette, og jeg er glad.
Jeg ønsker at hævne massakren, men jeg husker den alt for godt og er bange.
Hvordan kan vi fange vinden eller udrydde en usynlig fjende?
Det er juleaften i det Herrens år 1864...
og der er en dyb og ærværdig fred og stilhed i lejren i nat.
Hr. Potts og Riago, Apachen...
kaster sig ud i en kåd, broderlig omgang brydning.
Indsatserne er hr. Potts guldur fra jernbanen...
og Apachens gevær med det sølvbelagte skæfte.
Det er en venskabskamp.
Kom nu, indianer, rejs dig.
Han er derovre, tag ham så!
- Det gjorde udfaldet. - Rejs dig.
Jeg tror, han slår Dem, Samuel. Ved De hvorfor?
Fordi artilleriet satser på Dem.
Vidste De, at løjtnant Graham har sat 5 dollars på Dem?
Artilleriet og en løjtnant, oven i købet.
Har De hørt om en artillerist, der vandt i spil, eller en piges hjerte...
eller en krig, når der var kavaleri til stede?
- Hvem spillede mod mig? - Mig.
- Kun en, major. Han vil tale med Dem. - Før ham ind.
Han siger, han er en god apache, og at han er fredelig...
og at ingen skal skyde på ham.
- Er han en Chiricahua? - Ja, det er han.
Hvorfor vil en gammel mand som ham tage på togt med Charriba?
Han siger, hvorfor ikke? Det er alt sammen deres land.
Han ville gerne have lidt blød mad, da han ikke har tænder længere.
Hvorfor holdt han op?
Charriba sparkede ham ud.
Han siger, han er for gammel til at slås mere.
Spørg ham, hvorfor jeg skal tro på ham.
Hvad så?
Han siger, Charribas lejr er på den anden side af floden.
Han vil føre os derhen. De ligger og sover.
Forventer han, at jeg tror på det?
Skal jeg lade ham lede os i et baghold?
Han siger, hans hjerte er rent, major...
og at han har beviser med.
Hvilke beviser, hr. Potts?
Børnene.
Han har børnene med.
Rimelig godt.
Kom så, syng.
Maden er klar.
Her er en til dig, stump.
Kom her, kriger, kom herover, hvor du kan spise.
- Må jeg få mere? - Kom her.
- Får vi ikke noget? - Pas på, du ikke spilder.
Det ser ikke ud til, at de barbarer har givet dem ordentlig mad.
- Har De nogensinde set en fed apache? - Ikke endnu.
Det her er godt.
Tager De tilbage, nu hvor De har fået, det De kom efter, major?
Alting peger på, at den gamle mand taler sandt.
Potts er halvt overbevist.
Jeg er mere end halvt.
Har De tænkt på, at Charriba har givet os det, vi ville have...
fordi han har i sinde at tage det tilbage?
Det har jeg tænkt på.
Jeg vil have to af Deres mænd til at hjælpe sergent Gomez med at bringe børnene hjem.
Vi er stadig flere end jer, Amos.
Det er I, Ben. Gør nu, som De bliver bedt om.
Javel.
Men kun indtil apacherne bliver overmandet eller udryddet.
Sergent Gomez rejste hjem i sikkerhed med de tre Rostes-drenge...
mens vi fulgte efter den gamle apache hen imod Sierra Charriba.
Løjtnant, tag tolv mænd med over i spredt formation.
De første 12 mænd, følg mig.
- Sergent Chillum, før dem over. - Javel.
Få dem med tilbage til den anden flodbred!
Tilbage til floden!
- Omgruppér på bredden længst væk! - Hadley, tag dem ud!
Fortsæt, løjtnant Graham. Der er ingen tilbage at skyde på herude.
Glædelig jul.
Han var ved at lave en dukke til sin datter. Riago!
Hvordan vidste de det?
De er apache.
Hvad helvede er han?
Jeg er en tam apache.
En tam hund.
En kristen indianer.
Charriba er apache.
Sam, tag denne tamme hund og find Charriba til mig.
Det er det, De betaler os for, Amos.
- Wiley, blev De ramt? - Nej, hr.
Et af muldyrene sparkede mig.
Fjorten mænd er døde, hr. Tretten sårede.
Fire alvorligt.
70% af forsyningerne er tabt, 20% af ammunitionen...
og 60% af kvæget er slået ned eller stjålet.
- Må det rådne i sydstatshelvede! - Hvad?
- Undskyld. - Han klarer den, doktor.
Han lever for evigt og får hundrede børn.
Men hvis tiden har vist, at man har det med...
at blive skudt i det område, ville jeg bære en jernplade i mine bukser.
Bed ham om at holde igen med det, major, eller jeg skyder Dem midt mellem øjnene.
De patruljerede i hele dette område sammen med Grant i '47, ikke?
Jo. Tequilaen var glimrende.
Hvor langt vil De mene, vi er fra nærmeste mad og husly?
Omkring en uges march. Måske mindre.
Der er en smuk og ret venlig landsby.
Hvis De virkelig mener, at De vil fylde vores proviant op...
ligger der en ret velforsynet garnison, jeg kan anbefale cirka her.
Men vi bliver nok nødt til at slås lidt med nogle franske soldater.
Det er en ting, jeg har tænkt mig at undgå.
Major, vi kan ikke følge efter den apache.
Jeg lader ikke den indianer slippe væk.
- Knægt! - Javel!
Giv enheden besked om, at vi tager af sted i morgen.
Og hent mig en flaske af den helbredende cognac.
Der er ikke mere cognac, hr., bortset fra på bunden af floden.
Prøv at sidde stille denne gang, løjtnant.
Gør klar til at tage af sted i morgen tidlig.
Vi efterlod meget på bunden af floden.
Vi beder dig, Herre, tage disse soldater, der er faldet i din tjeneste.
Amen.
Vi blev ramt hårdt, major.
At begrave de døde gør ingen forskel på det.
9. januar 1865.
Sergent Gomez og de menige vendte tilbage i dag.
Rostes-drengene har det godt.
Dette løftede humøret, men ikke ret længe.
Han flygter ikke mere.
Han venter.
Lad os komme af sted. Sid op!
10. januar.
To mere døde i nat.
Jeg er bange for, at alle de sårede vil dø, hvis vi ikke holder pause.
Gad vide, om nogen af os nogensinde kommer hjem igen.
Kampen mod rebellerne og Fort Benlin virker meget langt borte.
Landsbyen er belejret.
I blokhuset er der 10-15 mænd.
Regulære tropper, tror jeg. Jeg ved det ikke.
Deres garnison er seks timer herfra...
med omkring 300 franske soldater og fremmedlegionærer, måske færre.
Vi angriber landsbyen ved solopgang.
Sid af! Forbered kamp til fods!
- Heste kommer bagfra. - Få fat i hestene!
- På klods hold. - Korteste lunte.
Aflad.
Låst, ladt og klar til affyring.
- Afvent. - Afventer, hr.
Knægt, blæs en melodi.
Skal vi vise vores flag, hr?
Nej, løjtnant, vi viser ikke vores flag.
Godt, Sam, gør det kort og præcist.
Hallo, kom herud!
Sektorhovedkvarter
Med hilsen fra major Amos Dundee, uafhængigt amerikansk kavaleri.
I har fem minutter til at opgive jeres våben og proviant...
- eller han angriber. - Det tør han ikke.
Dette er en fjendtlig handling mod en venligtsindet styrke...
- det er et uhørt brud på international lov. - Min ven...
majoren er ikke nogen advokat.
I har nu fire minutter.
Sergent, jeg ønsker at tale med borgmesteren.
- Det får aldrig en ende. - Hvad sagde De?
Vi er blevet angrebet af apacher, af lokale banditter...
af fribyttere fra Texas, derefter befriet af franskmændene...
og nu angrebet af det amerikanske kavaleri.
Desværre er I kommet for sent. Vi har intet at give jer.
Ingen mad, ingen våben, ingen kvinder.
Det er, hvad I vil have, ikke?
Det er derfor, I kommer uden at vise jeres lands stolte flag.
Taler De på vegne af disse mennesker? De er ikke mexicaner, er De?
Min mand var læge i denne landsby.
Men han var også læge for Juaristaerne.
Han døde der, hvor de gjorde.
Jeg har betalt for min plads her.
Det er jeg ked af, frue, men vi kommer langvejs fra.
Jeg skal bruge nye heste og mad. Mine mænd er sultne.
De er ikke mere sultne end denne landsby.
De er villige til at dele alt, de har, med Dem, major...
i særdeleshed deres sult.
Ønsker De at se børnene på vores klinik...
der er syge af sult?
- Løjtnant Graham, fyr! - Javel!
Sergent Gomez, slagt to muldyr, og fordel kødet...
og eventuel proviant De kan finde i blokhuset til folkene i landsbyen...
- og til denne kvinde. - Teresa. Teresa Maria Santiago.
- Frue. Ryan! - Javel.
Løjtnant!
Deres skønhed gør landsbyens rigdom enorm.
Løjtnant Tyreen!
Gud bevare dronningen.
Vi gik ind i landsbyen for at tage mad og heste...
men gav i stedet vores eget bort, og alle var taknemmelige.
DUNDEE LEVE
Vores sår blev plejet af en tysk kvinde...
der talte engelsk og var smuk, selvom hun var lidt gammel.
- Hold det der, vil De? - Tak, frue.
Der var også en meget sød mexicansk pige, der var venligheden selv, blid og ung.
Bare rolig. Den er ikke i nærheden af hjertet.
Vinderen kan nyde det søde liv.
Ben, De ligner en gentleman.
Efter krigen, Amos...
vil os Tyreens fra County Clair blive Virginias nye herskaber.
Den er ikke ovre endnu.
Ved midnat vil jeg have alle mand i denne deling fuldere end en gammel bums.
På det tidspunkt flygter vores fanger og løber efter hjælp.
Men vi opdager det ikke før solopgang.
I morgen aften, efter at have jagtet os hele dagen...
vil det franske kavaleri slå lejr og forberede et angreb på vores uorganiserede pøbel.
Men før de får set sig om, plyndrer vi dem for alt og stikker af.
De er enten...
et vaskeægte militært geni...
eller det største fjols i Nordmexico.
Det er der ingen tvivl om.
De har ikke temperament til at være befrier, Amos.
Har jeg ikke?
Hvis jeg må foreslå d'herrer at slutte sig til festlighederne.
At sidde alene er dårligt for sjælen.
Barberer kaptajn Tyreen sig?
- Betyder det noget? - Det gjorde det ikke for mig.
Hun er her ikke.
Ærgerligt.
Der var noget ved den kvinde.
Det var der sandelig.
Hun fik mig til at tænke på...
satin.
- Blødt, hvidt satin. - Major.
Undskyld mig, major.
En vals.
Med fornøjelse, hr.
- Løjtnant Graham. - Javel!
- Hvorfor er De ikke på vagt? - Jeg er blevet afløst, hr.
Fortsæt.
Efter min mening skal vi have flere vagter ved blokhuset...
ellers flygter de franske fanger.
Tak for Deres mening, løjtnant.
Nu må De gerne fortsætte.
Nej, hr. Ser De, jeg bryder ind.
- Hvad? - Bryder ind, hr.
Løjtnant Graham, har De drukket?
- Señorita. - Tak, løjtnant.
En mexicansk dans, måske?
Jeg ville sige farvel og tak.
Det var dejligt at fejre bare at være i live.
- Har De tænkt Dem at blive her nu? - Det ved jeg ikke.
Jeg traf min mand, da han var medicinstuderende i Wien.
Min familie var meget imod det.
Så meget, at jeg ikke længere har bånd til dem.
Og der er behov for mig her.
Der er ikke andre end Linda i 150 kilometers afstand.
Vil De sige farvel til løjtnant Tyreen for mig?
Med fornøjelse.
Jeg kunne godt lide måden, hvorpå han bød mig op til dans.
Det var, som om vi var i en balsal i Wien.
- Det var et fint lille nummer. - Løjtnanten har stil.
Han må være en fantasifuld mand.
Han er korrupt. Men jeg vil redde ham.
Tak for Deres venlighed.
Jeg føler kun venlighed.
Næste gang er jeg mere fantasifuld.
Hadley! Wiley! Få de muldyr herind.
Sid op. Bare fald ind. Kom så.
Ryan mangler. Graham leder efter ham.
- Hvem leder efter Graham? - Gomez.
Sergent Gomez, vær god ved trompet-drengen.
Han er syg.
Tag Dem god tid, menig Ryan, tag Dem god tid.
Vi er glade for, at De har sluttet Dem til os.
Hvis bare De havde advaret os, kunne sergent Gomez have...
serveret Deres morgenmad på sengen.
Ryan, sæt Dem op på Deres hest!
Alle er gjort tilstede...
Alle er tilstede og gjort rede for, hr.
Det kan jeg se, løjtnant Graham. Det kan jeg tydeligt se.
Tror De, De kan klare at få dem af sted nu?
To rækker, venstre, drej til højre.
I går nat lod majoren de franske fanger flygte.
Han håbede, de ville hente forstærkninger på deres garnison.
Det gjorde de også.
Om eftermiddagen sendte han Graham og nogle menige af sted som lokkeduer.
Resten af os ventede bagude.
Jefferson, tørklædet skal dekorere kanonen, ikke Dem.
- Javel. - Wiley, bind de pakdyr.
Sergent Chillum, er vagterne sendt ud?
De er ude. Selvom de ikke vil hjælpe meget.
Hvis franskmændene har en rullende kanon...
kan de køre den ind, affyre et enkelt skud og så gøre det af med os...
med de 3 meter lange lanser, de har.
Nej, de vil slå lejr.
Ja, undskyld, løjtnant, men hvem siger det?
Det gør jeg.
Er de ikke fine?
Mine drenge kan banke de uniformer, i hvert fald fodfolkene...
med den ene hånd på ryggen.
Hvordan det, Aesop?
De er bløde, O.W. De har aldrig været i Syden.
De nærmer sig.
De vil være under 8 km fra Graham, når det bliver mørkt.
Hvad hvis de ikke stopper?
Hvad hvis de ikke slår lejr? Hvis de bare fortsætter og smadrer løjtnanten?
Herrens vilje ske fyldest.
15. Januar. Det tog franskmændene tre dage at opdage...
at dem, de forfulgte, var en enarmet spejder og en overløben apache.
På det tidspunkt mente hr. Potts og Riago, at vi var sikre...
og rystede dem af sig og fandt os.
Vi holdt pause og slikkede vores sår.
Jeg drukner!
- Kom nu i. - Jeg har taget mit bad.
Vandet er dejligt.
- Er det Deres første barbering, Tim? - Ja.
- Måske burde vi kalde Dem Ryan nu. - Ja.
Vi venter på, at hr. Potts, sergent Gomez...
og rebelkaptajnen kommer tilbage fra rekognosceringsturen.
Vi er bange for, at franskmændene har gjort gengæld overfor landsbyen.
Jeg tænker på Linda og beder for hendes sikkerhed.
- Hvad skete der? - Det var som at se en fugl dø.
- Og kvinden? - Det ved jeg ikke, Amos.
Hvis hun blev hængt, har de skåret hende ned.
Drengene med de pæne hatte får apacherne til at ligne missionærer.
Man skal ikke undervurdere værdien af en europæisk uddannelse.
- Så I ikke Charriba? - Tænk ikke på det, Amos.
Han ønsker at trække tiden ud.
Han vil nok efterlade historier om Dem, der vil blive fortalt...
ved hans folks lejrbål i tusinder af år.
Vi fik det bedre og var ved at blive en enhed igen.
Hårde og på vagt, ængstelige for kampen...
da det, majoren hadede mest, oprandt.
Major! En desertør.
O.W. Hadley er deserteret, hr. I nat.
En hest er væk, og der er stjålet af maden og ammunitionen.
Hr. Potts, De tager Riago med og følger hans spor.
Jeg vil have den mand tilbage.
Det er ikke mit job, major.
Jeg meldte mig ikke for at rende efter soldaterdrenge med hjemve.
Det er mit.
I orden, sergent. De skal finde ham.
Undskyld, hr...
men hvad gør de ved menig Hadley, når de fanger ham?
Hvad?
Min dreng, vi er heldige, hvis han slår ham ihjel.
Men det gør han ikke, for det skal majoren.
Nej, hr. Potts...
det gør majoren ikke.
Efter to dage kom sergent Gomez tilbage med O. W. Hadley.
På vejen havde han fundet lægekvinden sammen med nogle børn og Linda.
De var flygtet fra landsbyen.
Majoren spildte ikke tiden, og anklagede O. W. Hadley for desertering.
For pokker, jeg vil, at I skal vide, hvilket slags selskab vi har haft.
Han skød mig sgu bare.
Og han ville have ladt mig bløde til døde...
hvis det ikke var for kvinden der, der kom og forbandt mit ben.
I ved, at jeg ikke er desertør.
Jeg tog til landsbyen for at gøre kur til en lille señorita og møde hendes forældre.
Jeg havde tænkt mig at komme tilbage.
I ved alle, at jeg holder mig tæt til min storebror.
- Passer det ikke, Arthur? - Det passer.
Og du vil ikke lade dem skyde din egen bror som desertør, vil du, Arthur?
Du vil gøre noget, vil du ikke?
Sergent, jeg vil ikke se op på ham.
Kaptajn.
De kender mig.
Jeg har været borte før.
Men jeg kom altid tilbage, gjorde jeg ikke?
Og De piskede mig for det, og jeg fortjente det.
Men De slog mig aldrig ihjel.
De vil vel ikke overlade mig til en unionssoldat...
blot fordi jeg hungrede efter en kvinde?
Hun er en sød, lille en, kaptajn.
Hun er smuk og høflig og en rigtig dame. Det er hun sandelig.
Og maden var til hendes familie.
Husker De hende, kaptajn?
Jeg dansede med hende og introducerede Dem for hende. De husker hende, ikke?
Jeg husker hende.
Sergent Chillum, vil De sige, at det var almindeligt kendt i denne lejr...
at landsbyen var blevet brændt ned og folkene spredt?
Det ved jeg, major...
men jeg tænkte, at jeg ville vente på, at de vendte tilbage.
- Løjtnant. - Javel.
Hvor meget mad vil De mene, der var blevet taget?
Nok til tre mænd i en uge, hr.
Hør, major, glem reglerne.
Mændene i denne enhed satte livet på spil for den proviant.
De har måske glemt, at han også satte sit liv på spil.
Menig...
De vil blive skudt.
Hadley!
Major, overlad ham til os. Jeg vil tage mig af ham.
Jeg lader Dem ikke slå ham ihjel.
De var engang soldat. Ved De, hvad det er, De siger?
Jeg siger, at hvis De dræber drengen, er det begyndelsen og ikke enden på det.
De er slidt op, Ben.
De var fast som en klippe engang, men nu smuldrer De som kridt.
Løjtnant, træk lod om, hvem der skal skyde.
- Udelad sydstatsfolkene. - Javel.
Jeg sagde, vi ville tjene denne hær, og det vil vi.
Men kun indtil vi har fanget apacherne.
Derefter, major...
vil jeg dræbe Dem.
Vil De, Ben?
Ja.
Ja, Amos.
Vil De lade dem skyde mig, kaptajn?
Det er jeg nødt til, min dreng.
De skulle have husket, at De tilhører majoren og ikke mig.
Jeg er ked af det.
Det var det, drenge, for pokker...
lad os stå sammen og få det overstået.
Major, De gør jo bare, hvad De er nødt til...
men jeg forbander Deres sjæl for det, og Gud velsigne Robert E. Lee.
Vi er en splittet enhed, og jeg frygter, at intet nogensinde vil hele dette sår.
Selv nogle af vores egne folk er bitre på majoren...
men han bærer byrden som kommandør, og jeg er ikke i stand til at dømme ham.
Jeg er ikke en af Deres soldater.
Jeg kunne ikke klare at være sammen med alle de mænd midt i alt det had.
- Må jeg gå lidt med Dem? - Er De ikke bange for tigeren?
Er De tigeren, der jager i disse bjerge?
Nej, jeg er ikke bange, major.
- Der er skønt her. - Ødelægger jeg det ikke?
Nej.
Det, der skete i dag, var forfærdeligt.
Vi døde alle sammen med den dreng.
Men måske allermest Dem.
Hvorfor er De hos mig?
Jeg har set for mange dødsfald...
og jeg var desperat efter at føle mig i live...
efter at vi begge skulle føle os i live.
Det bekymrer Dem meget, gør det ikke? Hvad mændene mener om Dem.
Jeg bekymrer mig om, hvordan de kæmper, ikke hvad de mener om mig.
Men hvorfor er den kamp så vigtig?
Der er andre sager.
Mænd kan forstå en kamp. De behøver den måske nogen gange.
Sandheden er, at det er nemt.
Glem dine problemer og dit ansvar...
og lad nogen give dig mad og fortælle dig, hvad du skal gøre.
Men hvem fortæller, hvad De skal gøre?
Hvis De tager til Durango, er De nødt til at gemme Dem, ikke?
Det bliver svært, men ikke umuligt.
Har De nogensinde tænkt på at bo i USA?
Sådan noget tænker jeg ikke på, major.
Tag den ud.
Det kan jeg ikke. Den sidder for dybt og for tæt på en blodåre.
De må bringe Dem til en læge i Durango.
Jeg bliver hos enheden.
Hent mig noget whisky og nogle bandager. Kom af sted.
Sergent, hent en båre til majoren.
De får orlov, major.
Og det er ikke for tidligt.
Faktisk burde De helt holde op med at være soldat.
De faldt i en fælde ved floden. De faldt i baghold som en andenløjtnant.
De har dræbt en dreng, og De har splittet Deres egen enhed.
Hvordan vil De forklare, at De har forladt Deres post?
Hvad laver De, major? Letter samvittigheden i armene på en kvinde.
Endda en kvinde, der er lidt letlevende.
Hvad helvede laver De overhovedet her, Amos?
Der er så mange franske soldater i Durango.
Vi viser ikke, hvem vi er.
- Jeg taler ikke sproget. - Men De forstår det.
Major.
Den er tæt på, meget tæt på.
Hvis De tænker på at skære benet af, doktor, så lad være.
Jeg bekymrer mig kun om at stoppe blodtabet.
Selvom meget af det er alkohol.
De skulle kunne gå om syv dage og ride om tolv.
Jeg går om to og rider om en mere.
Hr. Potts, De og sergent Gomez kan tage tilbage til enheden nu.
Jeg kan selv komme hen til flodlejren.
Og jeg er fuldt ud i stand til at følge jeres spor derfra.
De må hellere blive væk fra gaderne, Amos.
De ser ikke særlig mexicansk ud.
Nej, det nytter ikke.
De er på sporet af mig, de franskmænd.
De venter bare på, at jeg skal føre dem tilbage til lejren.
Jeg ser, vores franske venner stadig venter.
Tequilaen. Har De tequilaen med?
Jeg bad om noget at drikke. Dette er ikke engang nok til at spytte.
Nej.
Ja, det går bedre for hver dag.
Jeg vil snart kunne danse.
Tror De mig ikke?
Lad mig vise det. Kom.
Frk. Covington, må jeg bede om den næste dans?
Bare vent og se.
Denne hær danser ikke...
marcherer ikke og kæmper ikke.
Bortset fra på denne sidste kampplads.
Vi slår følge med Juaristaerne ved Guaymas.
Jeg kom for at forsikre mig selv om, at De stadig var i live.
Jeg lever.
Ja, det ser jeg.
De burde være forsigtig.
Det franske politi har allerede mistro til dette sted.
Vent.
Hvis jeg nogensinde slipper herfra...
Krigen vil ikke vare evigt.
Det vil den for Dem, major.
Nej, krigen vil ikke vare evigt.
"Vågn op! For morgenen fra nattens skål
"har kastet stenen, der sender stjernerne på flugt"
- Hvad laver De her? - Jeg er kommet for at redde Dem.
Vi har ledt efter Dem hele natten.
- Hvorfor? - Så jeg selv får lov at dræbe Dem.
Det giver mening.
Der gik vores lille vagthund.
Skal vi gå, major?
Jeg drikker, Ben. Vidste De det?
Det er hemmeligheden bag min store succes. Jeg drikker.
Men jeg drikker ikke nok.
Hvorfor drikker De ikke, løjtnant Tyreen?
Tvivler De aldrig på, hvem De er?
Jeg har allerede været tre mænd, Amos.
Det er nok til et helt liv.
- Irsk immigrant... - Kasseret amerikansk officer.
Og konføderationsoverløber.
- Jeg bryder mig ikke om nogen af dem. - Det var pudsigt.
Gå væk fra mig.
Jeg har ordrer, der passer til Deres væremåde.
Jeg skal følge Dem ud ad bagdøren.
- Afslut det. - Patruljen. Vi tager af sted nu.
Lad mig være i fred, alle sammen.
Kompagni!
Sergent Gomez.
Major.
Skyd!
Løjtnant Graham bliver general, før han fylder 30.
Kom nu, kom ud herfra!
- Kom nu! - Ben, i Himlens navn, lad mig være.
Hvorfor ikke, major?
De er alligevel ikke værd at dræbe.
Indtil apacherne er overmandet eller udryddet.
30. Januar. Vi troede, vi havde mistet tre soldater i Durango...
men to vendte tilbage i morges, og vi blev til en enhed igen.
- Løjtnant Graham! - Javel.
Da jeg rejste, gav jeg Dem en specifik ordre. De har ikke udført den.
Nej, hr. De gav mig kommandoen.
Derefter har jeg givet ordrerne.
Det har De sandelig gjort. Tag en cigar.
Få dem af sted, løjtnant.
Vi flygtede fra franskmændene, imens vi forfulgte apacherne...
men tiden var knap.
De franske patruljer blev flere, og vi kom aldrig tættere på Sierra Charriba.
- For hvor længe siden? - For fire eller fem timer siden.
Charriba siger, De skal slutte fred med Deres kristne Gud...
da De snart skal møde Ham.
Vi må have såret den gamle mand ved floden mere, end vi troede.
Han skal i det mindste afslutte det nu.
Indtil nu har han cirklet mod vest.
Indenfor den næste uge eller to vil han angribe os igen i en kløft...
eller midt i en flod om natten eller ved solopgang.
Hvornår holder vi op med at slås mod indianeren på hans præmisser?
Lige nu.
Fra nu af stikker vi halen mellem benene og sætter kursen hjemad...
- lige mod Rio Grande. - Lader De Charriba slippe væk?
Lad os bare sige, at jeg giver ham en lige chance, løjtnant.
Men vi skal have det til at se godt ud.
Først dreje mod højre, derefter mod floden. Men vi skal skynde os.
Hvis ikke, vil han vente på os der, ligesom han gør nu.
- Hvordan ved vi, om han gør det? - Det gør vi ikke, før det sker.
Op på hesten, løjtnant, få dem af sted.
- Skær ham ned, Sam. - Skær ham selv ned, major.
Jeg synes, han har fortjent det.
23. marts. I dag fandt vi ud af, at Riago havde været en sand soldat.
Jeg fortryder bittert min mistanke, og det tror jeg også, majoren gør.
18. April. Vi flygtede fra apacherne og franskmændene...
red i en cirkel og satte kursen mod floden og hjem.
Mændene var vrede og ville fortsætte vores jagt.
Men pludselig vidste vi alle, at vi ikke flygtede fra noget som helst.
Vi var på vej til at afslutte vores jagt.
Floden er under halvanden kilometer herfra.
Dette er Deres sidste chance, major.
Dette sted kan være godt til at gøre det, De har i sinde.
Sergent, hvis De sender Deres spejdere langt nok ud...
vil apacherne måske lade dem være.
Men uanset, hvad der sker, skal I ikke skyde, medmindre I angribes.
Husk Deres ordrer og håb.
Held og lykke, hr. Potts.
Hvem vil I sende mod mig nu?
Skyd.
Han ser så lille ud nu.
Han var stor nok, min dreng.
Nu, major...
eller tværs over floden i Texas?
Lige nu er fint, Ben.
I ville have en kamp, og jeg har en til jer.
Kom herop og se.
Vi havde glemt franskmændene, men franskmændene havde ikke glemt os.
Hvor kan vi komme over floden til Texas?
Det er det eneste lavvandet sted indenfor en halv dags march, major.
Få tropperne i sadlen, løjtnant, vi skal hjem igen.
- Sergent Gomez! - Javel?
- Få tropperne i sadlen, vi skal af sted nu! - Javel.
Tillykke, major.
Det ser ud til, at De endelig har fundet Dem selv en rigtig krig.
- Sergent Gomez. - Javel?
Sid af og send Deres mænd af sted...
klar til at modtage et ridende kavaleriangreb forfra.
De angriber ikke, major. Hvorfor skulle de?
Ved at holde deres positioner, holder de os her til de andre.
- Vi er nødt til at angribe dem. - Når jeg er klar.
- Løjtnant Graham. - Javel?
- Gør Deres artilleri klart. - Javel.
- Det er klart, hr. - Simon.
Find ammunitionen frem...
vi er klar til at angribe Europas stolthed.
Javel.
- Hvad så, Ben? - Jeg skal bruge fem mænd til hest.
Jeg angriber flankerne, efter I bryder deres angreb.
- Udmærket. - Udmærket.
Løjtnant, signalér med flaget.
- Standart-rytter! - Javel?
Vis flaget.
- Sergent Chillum. - Javel!
Klip lunten til 460 meter. Hældning 20...
- Sæt den til 28 grader. - Klar, hr!
Lad dansen begynde, løjtnant.
1.500 meter, måske mindre.
De skal nok komme nu.
- Sergent Gomez. - Javel?
- Hornet er Deres signal til at skyde. - Javel.
Kompagni, angrib!
Hvis nogen af jer gringoer skyder før signalet...
slår jeg jer ihjel.
Send hestene på mit signal. Jeg gentager, kun hestene.
Få mændene i sadlen.
Dan en angrebslinje ved foden af bakken.
Her kommer anden bølge, Ben. Vi er klar, når I er.
Saml jer omkring mig!
Major, vi ses i Texas.
Det kan De regne med. Trompeter!
Dundee!
Alle er til stede og gjort rede for, hr.
Deres ordrer, hr.
Før dem af sted, løjtnant, i to rækker.
I to rækker.
- Menig Ryan! - Javel.
- Spil en melodi for os, min dreng. - Javel.
Fremad!
19. April 1865.
Efter et kort, men kostbart, slag mod franskmændene...
krydsede vi Rio Grande og vendte tilbage til USA.
Ripped by: SkyFury